- Er der nyt, Sire? Er barnet ...? - Dødfødt. Begravelsen er planlagt.
- Er skrædderne ankommet? - De er på vej. Alle taler om det.
- Sire, mit hjerte bløder ... - Sørg for, at snakken ikke dør hen.
Få folk til at tale om det omkring spillebordene.
- Inden vi begynder, Sire ... - Tiltal kongen ikke direkte.
De mænd, vi anholdt, var klædt i spansk læder.
Ville jeg blive hollænder af at bære træsko?
- Foretrækker De, at jeg tier stille? - Så afgjort.
Jeg vil blot informere kongen, da her allerede er en spansk indflydelse.
Hendes Majestæt skal blive i sengen i mindst en uge.
Og angående barnets tilstand har jeg en forklaring.
Den ser jeg frem til at høre.
Som De ved, Sire, har dronningen nydt en lille morians selskab. Nabo.
Hun nød at lege med ham. Tittebøh og så videre.
Kort efter at Hendes Majestæt var blevet gravid -
- gemte Nabo sig bag et møbel og sprang frem og skræmte hende.
Han gav dronningen et så skarpt blik, at hendes livmoder formørkedes.
Det må have været et meget gennemtrængende blik.
- Hvor er barnet nu? - Hos en amme, ude af syne.
- Vi stoler på hende. - Er du sikker?
Helt sikker, Deres Majestæt.
Udmærket. Fabien, gør det fornødne.
Vi kan få krig, og vi kan få pragt. Men vi kan ikke få begge dele.
Så må det være krig.
Så vil hollænderne sikre deres handelsveje til Vestafrika.
At se vores rivaler berige sig er en for høj pris at betale.
Disse handelsveje er lukrative for hollænderne -
- men hæder er uvurderlig, Sire.
Hollænderne tager fejl.
Og det kan Frankrig takke min hustru for.
Hvordan går det? Føles det bedre?
Du har ingen farve i kinderne. Til forskel fra din datter.
- Kære ægtemand, hvor er hun? - Ægtemand ...
Ved du, hvad Sokrates sagde om ægteskab?
Han sagde: "Gift dig endelig. En god hustru gør dig lykkelig."
"En dårlig hustru gør dig til filosof."
Jeg føler mig meget filosofisk.
Hellige Guds moder ...
Det, vi gør, giver genlyd over hele verden.
Ville Vilhelm af Oranje frygte os, hvis han kendte til det, der er sket?
Ville han se kongen og hans nation som andet end svage ...
... ydmygede, til grin?
Dette var ikke en hustrus eller dronnings gerning.
Det var en forræders oprørske handling.
- Hvor er vores datter? - Din datter er i Guds nåde!
Fransk, når det passer dig. Spansk, når du vil skjule dig.
Hvis hoffet ser mig som en idiot, så vækker jeg i det mindste medynk.
Af mig får du ingen medlidenhed.
Hendes Majestæt ser ud til at være syg.
Bed Masson om at tilse hende.
Hun bliver her, til hun er rask nok til at slutte sig til os igen.
Husker du mine ord, da du kom hertil?
At du ville belønne alle tjenester ... med renter.
Alligevel venter jeg stadig ...
... efter du bad mig sprede alle de løgne om din blonde ven.
Og derfor kan jeg lide dig, kusine. Du er så tålmodig.
Tvivl ikke på min kærlighed til dig.
"Kongen inviterer Dem til en fremvisning af blonder ..."
Jeg så en hushjælp i gangen nord for fødestuen.
- "... fra mesterskrædderne ..." - Grønne øjne, et ar på hagen ...
- "... med en banket og karrusel ..." - Jeg vil vide, hvad hun hedder.
- Har vi hørt fra Rossignol? - Nej.
Så snart, du hører fra ham, henter du mig.
Tak.
Det er kostbart brænde.
Hvis jeg ikke brænder dem, vil resten dø, Sire.
En sygdom har spredt sig. Den spredes af fluer.
Men grundstammen er stærk. Med ringning og podning -
- vil podekvistene vokse, og frugthaven er reddet.
Hvordan ved du, at grundstammen er stærk? Hvordan måler du det?
Jeg ved, hvor hvert eneste træ, Deres Majestæt har fået, kommer fra.
Dette stammer fra universitetet i Strasbourg.
Dette stammer fra Montpelliers botaniske have.
Inden da fra Kina, Arabien ...
At kende frøet er at kende rødderne.
At kende rødderne er at kende træet og dets frugt.
Så jeg brænder det syge for at redde det raske -
- så kongen kan få sine appelsinblomster.
- Du er en yderst veltalende soldat. - Ord er våben. Jeg har brugt mange.
- Men nu er jeg gartner. - Min gartner.
Se på dem.
En konge styrer sine ministre eller bliver styret af dem.
Kun magt kan styre et land. Og lige nu ligger magten hos dem.
Det er på tide at vise dem, hvem du er.
Uden de juridiske dokumenter er mine edikter ikke gyldige.
Hvor er arkiverne? Hvorfor er de her ikke?
Er de stadig på vej herhen?
- Man valgte, at de skulle vende om. - Hvem valgte det?
Vejen fra Paris er farefuld, især i nærheden af dette slot.
De må ikke falde i de forkerte hænder.
Det er præcis det, der er sket, monsieur Louvois.
Mestrene fra skrædderlauget nåede helskindet frem.
Den kongelige livvagt burde have gode chancer for at overleve.
- Vi tjener blot, Deres Majestæt. - Indtil videre.
Hvis monsieur Louvois ikke snart lukker munden, lukker jeg den.
En ærlig kritiker er bedre end en falsk ven.
Sire, han taler udelukkende om sin modstand mod dig.
Han modsætter sig alle Deres planer -
- og giver klart udtryk for det over for alle, der vil lytte.
Og må han blive ved med det.
- Jeg forstår det vist ikke, Sire. - Det kommer du til at gøre.
Hvordan har din søn det? Bontemps?
Karmeliter og lavendel. Kan du lide det?
Persisk silke.
Lad den være.
Tilgiv mig, monsieur.
Det kongelige barn.
- Vi er alle tynget af sorg. - Jeg så noget.
Jeg forstår ikke.
Barnet var i live og havde den underligste farve.
- Hvad er denne galskab? - Jeg siger det i fuld fortrolighed.
Min mor arbejder for Dem i Saint Cloud.
Kan De hjælpe mig med at få plads der? Jeg er så bange!
Lægerne gjorde deres bedste.
Men kopperne var for stærke. Feberen blev for høj.
Den tog ham.
Jeg sørger med dig.
- Tag hjem. - Sire, De er mit hjem.
- Sørg, mens du kan. - Det skal jeg nok.
- Vær hos dem, du elsker. - Det er jeg, Sire.
- Trodser du mig? - Min plads er ved Deres side.
Gud straffer mig for at have såret dem, der står mig nærmest.
Han prøver Dem, Sire.
Han tilbyder Dem en gave.
Han kan både vælge at få hævn og at vise nåde.
Det kan De også.
Jeg tror, han gav Dem barnet af en årsag.
- Hun er stærk. Lad hende leve. - Og derefter?
I sandhed. Svar mig.
- Sire, jeg ville ikke vove at dømme. - Selvfølgelig ikke.
En hemmelighed som denne har tidevandets styrke.
Slippes den først løs, er den hinsides vores kontrol.
Det ville være enden for mig, for dig og for alt, hvad vi ved om dette hof.
- Sire, jeg mente blot ... - Sørg, men glem ikke din plads.
- Hendes farve ... - Det går over.
- Du lyder sikker. - Tvivler du på mit skøn?
- Hun får det ikke bedre! - Har du en bedre løsning?
Hvorfor fortsætte behandlingen, når den ikke virker?
Jeg vil ikke skændes med dig.
Det, der er sket, er sket. Har du pakket dine tasker?
- De tanker bliver din undergang. - Og din, hvis vi ikke gør noget!
Så lad mig hjælpe dig!
Vi kan ikke gøre det sete uset. De vil slå os ihjel for det.
Hun har brug for vores hjælp.
Sire, jeg tjener Dem nu, som jeg tjente Deres far.
Han gjorde, som man altid har gjort.
I Dem ser jeg en meget anderledes mand -
- som er født i en ny tid og måske er mange år forud -
- for alle, der elsker og følger Dem.
Valget er klart, Sire. Der er to veje at gå.
En nedslidt og en, der endnu ikke er anlagt.
Hvor De sætter Deres næste skridt, bestemmer vejen for os alle.
Vi ved, hvordan fortidens konger ville have håndteret dette problem -
- men De er anderledes, Sire. De er fremtidens konge.
Spørgsmålet er: Hvilken slags konge vil De være?
- Tilføj et nyt månedligt vederlag. - Under hvilket navn skal jeg ...
Ydelsen må ikke bogføres i nogen bøger. Overhovedet.
Gør, hvad du finder nødvendigt.
Se livet gøre modstand mod døden.
Sæt pris på dette øjeblik. Det er skænket af Gud.
Stop øjeblikkeligt! Fabien!
- Vores arbejde beskytter kongen! - Jeres arbejde er udført.
- Hvor store chancer har det skrog? - Det angår ikke dig.
I morgen vil "Gazette de France" skrive om en kongelig begravelse.
Graven er gjort klar!
En stor fejl, uden tvivl.
- Hvordan har han det? - Som forventet.
- Han burde være her. - Kongen sørger ikke.
- Måske ikke offentligt. - Ikke nogen steder.
Det handler ikke om etikette. Manden græder ikke.
Måske ikke med dig. Det kræver en kvinde at se det.
Hans hjerte er fuld af sorg.
Hans hjerte, hvis han har et, er noget helt andet.
Ikke sandt?
Du ser godt ud.
Vor Fader, som er i Himlene! Helliget vorde dit navn.
Komme dit rige. Ske din vilje som i himlen således også på jorden.
Giv os i dag vort daglige brød. Og forlad os vor skyld -
- som også vi forlader vores skyldnere.
Led os ikke i fristelse men fri os fra det onde.
For nu og i evighed. Amen.
Amen.
Hvem er det?
Han er din søn. Ludvig 14..
Det er han ikke endnu.
En husholderske græder og siger, at hun ved noget om kongens barn.
Nu er hun død.
Og nu må vi ikke forlade Versailles, fordi dronningen er syg.
Hvad foregår der? Hvad er det, din bror skjuler?
Du kender ham bedre end nogen anden.
Pas på, hvad du siger, og hvor højt du siger det!
Tror du, at kongen ville tøve med at skille sig af med dig?
Barnet overlevede måske alligevel.
- Vi så begravelsen. - Vi så en kiste blive begravet.
Din bror tror, at du er svag.
Du har mere magt, end du tror.
- Brug den! - Det agter jeg også.
- Dette er dit øjeblik, min elskede. - Det ved jeg.
Vis dem, hvem du er!
Spanierne har befæstet byerne Charleroi, Tournai, Douai og Lille.
General Aumont befinder sig mod nord. Turennes styrker er øst for Cambrai.
Afskær hele Flandern, med Lille -
- og de spanske baser mod øst:
Brügge, Gent -
- Bruxelles og Namur.
Så må vi afskære dem fra Tournai og Douai.
Hvem skal lede de tropper?
Der er måske en mand.
Men sandheden er, at han måske ikke er klar.
Det er for farligt at mødes her.
- Kongen vil ikke lade os rejse. - Det er måske derfor.
Mange adelsfamilier kommer her til modeopvisningen.
Det er en mulighed for at fremlægge vores sag.
- Hertugen af Cassel er enig med os. - Så lad ham slutte sig til os.
Hertugen følger kun sin egen vilje. Han lytter ikke til nogen andre.
Men hvis vi får overtalt hans venner, kan vi måske overtale ham.
Hvad end der sker, må byggeriet af Versailles standses.
Vi bliver flere og flere hver dag!
Ikke engang en konge kan stoppe tidevandet.
Jeg har aldrig set sådan en kode. End ikke Rossignol kan knække den.
- Fra Montcourt? Går han stadig fri? - Fri, men overvåget.
Så vi ved ikke, hvad der står?
Disse symboler deler visse træk med dem, vi tog fra fangerne.
- Spanierne? - De fik hjælp af nogen fra hoffet.
- De havde en ven på vores side. - Så må vi udspørge Montcourt.
Det er bedre at holde os i ro og indsamle oplysninger.
Dette papir lå frit fremme på Montcourts skrivebord.
- Måske ved han ikke, hvad der står. - En ting kan vi slå fast:
Der er et komplot mod Dem, Sire.
Mountcourt har skadet Dem før og vil måske prøve igen.
Det er meget flot!
Mændene er i krig. Det er vi også.
Mænd bruger deres sværd. Vi vor skønhed.
Men målet er det samme, min kære. Erobring.
Den her er fin.
Det kræver mere end en kjole. Armbånd, diamanthalsbånd ...
- Hvordan får vi råd til det? - Lad mig om det.
- Din opgave er at give mig en konge. - Han er her jo ikke!
Når du ser på en konge, skal du ikke vende blikket bort.
Især ikke når du ser ud, som du gør nu.
Du har aldrig været smukkere.
Lad os være alene!
Tag den af.
- Der er snak om krig. - Det er der altid.
- Min mand vil gerne i kamp. - Er det hans ønske?
Han taler ikke om andet.
Hvis jeg sender ham til De Spanske Nederlande -
- vender han måske ikke hjem.
En ærefuld død ville næppe mishage ham.
Det er min bror, du taler om.
Jeg siger det, Sire ... men De tænker det.
En smule død er godt for alle.
Ridderen af Lorraine! Filip, hertugen af Orléans!
Se!
- Håner De mig? - Hvordan kan jeg lade være?
De er en skændsel for kongen.
Håner De mig, håner De min bror. Hvilket gør Dem til forræder.
Hvis jeg slår Dem, falder De. Og så er jeg en død mand.
Kujon!
Hold op! Han har vist forstået.
- Er du blevet komplet skør? - Du vælger, hvem jeg er gift med.
Du vælger min bolig. Men ikke min påklædning eller sengepartner.
En ting skal du vide: Alt, hvad du er, påvirker mig.
Jeg har haft det her på, siden jeg var tre måneder.
Mit mål i livet var at være mindre betydningsfuld end dig.
Så jeg ikke blev en sky, der skyggede for solen.
Er det svært at være konge? Så prøv at være bror til en konge.
Du kan ikke narre mig.
Jeg kender dine planer, og jeg ved, hvad du skjuler.
Ja. Jeg kender dig, min bror.
Jeg har altid givet dig kærlighed og respekt.
- Også når du boller min kone? - Nogen skal jo gøre det!
Jeg deler alt med dig. Du deler ikke sandheden med mig.
Hvordan kan jeg beskytte dig, når du lyver?
Der er visse ting, som kun en konge må kende til.
- Hvad skete der med barnet? - Det overlevede ikke.
Forstår du ikke, hvordan rygter opstår?
Din tavshed fører brænde til bålet.
Lad mig hjælpe dig.
Jeg har aldrig ytret et ondt ord om dig, min bror.
Det er ikke dine ord, der bekymrer mig, min bror.
- Deres Majestæt, jeg beder for Dem. - Hvorfor?
I vores mørkeste stunder må vi huske på -
- at det er Guds vilje, at vi skal længes efter Frelseren.
"Vid, at vor frelser lever."
Du er en luder.
Du kommer til mig i anger, skønt min konges sæd lever i dig.
Vi er alle fortabte her. Har du ikke indset det?
Jeg er dronning over skøger, og du er en skinhellig puta.
Helvedes ild vil opsluge os alle.
Hendes Majestæt er træt. De må gå nu.
- Jeg forbereder et grødomslag. - Hun er syg på grund af fødslen.
Omslaget vil gøre livmoderen mindre hævet.
- Den er hævet af en årsag. - Gør som jeg siger!
Hjælp mig. Og tilkald kongen.
Deres Majestæt, lad mig gøre Dem det mere bekvemt. Deres Majestæt?
Deres Majestæt! Hent min far!
Deres Majestæt!
Nord og øst er ikke på tale. Vi kan ganske enkelt ikke ...
- Du tog den fra mig. - Du er rød i ansigtet!
Du tog min taktik og gav den til ham.
Jeg har hele livet længtes efter at komme i krig ...
- ... men atter afviser du mig. - Spørg, hvem der skal lede angrebet.
- Hvem skal lede angrebet? - Det skal du.
- De sagde, at manden ikke var klar. - Jeg talte om Dem, Louvois.
Tillykke, min bror. Du skal i krig.
Sire! Dronningen!
Tryk på hendes mave, hvor du kan mærke min hånd.
- Jeg trækker den ud. - Hvis hun dør, dør vi begge to!
Jeg har den!
Hendes puls er stærkere. Ikke et ord om det her!
Hendes Majestæt blev syg og blødte -
- men hendes tilstand ser nu ud til at bedre sig.
Jeg forstår. De kan gå.
Du bliver! Lad os være alene.
Vis mig din hånd. Hvad har du der?
Var det sådan, du stoppede blødningen?
- Efterbyrd. Fra livmoderen. Den ... - Jeg ved, hvor den er.
- Hvordan vidste du, det ville virke? - Det var et gæt.
Jeg er jordemoder, oplært af min far. Men jeg studerer også anatomi.
Jeg har ikke godkendt nogen lov, der tillader kvindelige læger.
Jeg tog legemsdele, studerede organerne og tegnede dem.
- En domstol ville lade dig brænde. - Hvis det er Deres befaling ...
Min befaling ...
... er, at du bliver min rådgiver i medicinske spørgsmål.
I hoffets øjne er din far fortsat vor livslæge -
- men det er dine råd, jeg vil lytte til.
Bontemps, luk lidt frisk luft ind.
Medmindre du fraråder det?
Så længe vi dækker hende til, gør det hende godt.
Kulsukker og calendula vil hjælpe. Rosmarin mod smerten.
Se ikke så overrasket ud. Jeg har ført mange kvinder i seng.
- Vi har adelen med os. - Vi har brug for mere end det.
Vi har vores brænde. Nu må en af os tænde en gnist.
Hvis det er mig, så lad det være sådan!
Jeg tror, at vi snart vil se en revolution i vores land.
Verden kender Frankrig som en mester på slagmarken.
Men ser man sig omkring, så indser man -
- at det er vores tekstilhandlere og skræddere, som vil ændre verden.
Vores mode vil blive hyldet for dens skønhed, elegance -
- forfinelse og stil. Den fornemmeste i verden.
Mange af jer sagde, at I ville købe en af de smaragdringe, der blev vist.
Dette var desværre ikke muligt.
For jeg har købt dem alle sammen.
I får alle en som gave på denne specielle aften.
Jeg håber, I glæder jer over appelsintræernes blomster.
Deres grundstammer går tilbage til Arabiens gamle citrusskove.
Hvilket minder mig om en ting ... Montcourt!
Hvordan har Deres hustru det?
Død, Sire. Hun døde for seks uger siden.
Tak, fordi De skyndte Dem tilbage.
Jeg ser, at De ikke engang nåede at skifte tøj efter begravelsen.
- Dette er ikke mit sørgetøj. - Heller ikke Deres festtøj.
Det er heller ikke fransk tøj.
Deres far, baronen, arvede titlen fra sin farfar?
Men titlen tilhørte hans farmor, baronesse Saint-Maur.
Hun blev kun gift med en herremand.
- Godsejeren Charles de Saint-Maur. - Beklageligt nok for Dem.
En bondesøn kan kalde sig Charles de Saint-Maur -
- hvis det var der, han blev født.
Deres far var ikke adelig. Han var vassal for sin lensherre -
- den sande adelsmand.
Ikke sandt, Montcourt?
Man kan kalde Dem vassal. Eller bonde.
Men De søger at stå over de mænd, der arbejder hårdt for familien -
- som betaler deres skat og gør deres pligt over for kongen.
De ser Dem som bedre end dem. Men De er langt værre.
De betaler ingenting og laver ingenting.
Det får mig til at tro, at De ingenting er.
Hvilket fører til spørgsmålet: Hvad laver en ingenting ved mit hof?
Jeg kan vise Dem mine papirer, Sire. Lad mig vise Dem mit værd.
Papirerne er her, Montcourt. Efter en uforsvarlig forsinkelse.
Vi ville som sagt ikke forstyrre Dem med statens trivialiteter ...
Staten, det er mig!
Det er kommet mig for øre, at mange af jer ikke trives her.
Mange af jer foretrækker Paris eller jeres egen ejendom og gods -
- der i nogle tilfælde er tæt herpå.
Til alle jer siger jeg:
I vil vænne jer til det. Vi vil snart opdage, hvem vi er.
Deres adelige byrd gjorde, at De ikke har betalt skat.
- Deres løgn gør, at De må betale. - Jeg har kun mit gods.
Tag hans nøgler.
- Hvad skal jeg dog gøre, Sire? - De finder sikkert på noget.
- De der! Hvad hedder De? - Pierre de la Croix.
Gud smiler til Dem, la Croix.
Jeg kender ikke den mand. Han hører ikke hjemme ved vores hof.
Tiden er inde, til at I alle beviser, hvem I er.
Vær sikre på, at jeg vil gøre det samme.
Vi er alle under mistanke.
Alle adelige skal vise deres papirer.
- Hvad er det bevis, alle taler om? - Vi har intet at bekymre os om.
Gå nu ud og mor dig.
Tag en stol og sæt dig.
En stol, sagde jeg. Ikke en skammel. En stol med armlæn.
Men kun en konge må sidde i en stol ved siden af Deres Majestæt.
Du er mere end en konge.
Du er min ven.
Jeg vil gerne høre dig fortælle om din søn.
I sine sidste timer bad han mig fortælle om mit liv med Dem.
Og hvad sagde du?
Jeg fortalte ham sandheden.
At det er Guds gave til mig at være ved Deres side.
At haverne er så pragtfulde -
- at de må have givet ophav til det, vi kalder skønhed -
- og kan gøre enhver åndeløs.
Jeg sagde, at han en dag ville overtage mit embede -
- og måske ville blive en del af verdens mest ophøjede familie.
Hvor alle tør drømme, at de en dag vil leve som en konge ...
... eller en dronning ...
... i et palads, der vil fortrylle ens sanser og stjæle ens hjerte.
Og at en dag, når vi alle er døde ...
... vil man skrive historier om dette mageløse sted.
Men jeg frygter, at de, der hører dem, ikke vil tro på dem.
De vil tro, at det er en form for eventyr.
Syntes din søn om drømmen?
Han spurgte mig, om det var der, han skulle hen.
Jeg svarede ja.
Nogle ville hævde, at din søn er på et bedre sted.
Jeg er af den opfattelse, at paradiset er i faderens favn.
At være her med dig, i dette øjeblik.
Men det er ikke op til os.
Gud har lagt sine planer, og vi må ikke drage dem i tvivl.
Ganske som mine undersåtter ikke må drage mine i tvivl.
De prøver at dræbe mig, min ven.
De vil dræbe os alle for at bevare fortidens verden.
Men forandringen kommer uanset hvad.
Og hvis vi skal bestå, er der kun én vej fremad.
Hvad er den vej, Deres Majestæt?
Vi må skabe vores eget fundament her.
- Hvorfor lige her, Sire? - Jeg vil ikke være konge af Paris.
Jeg ved, hvem jeg er.
Jeg er Ludvig 14.
Jeg er konge af Frankrig.
Nu må disse adelsmænd vise deres værd over for mig.
Se, hvor de flygter.
Tekster: Bjørn Erik Niss www.sdimedia.com